Tekstet af NG Serier
Tidligere i Hannibal...
- jeg har næsten ingen dræbt her. - Hvad laver du her? Arbejder med Roman?
Roman taler ved Studiolo Fredag. Du burde komme.
- Hvilken ondskab har din opmærksomhed? - Dig, Dr Fell.
Er du her for at vikle mig ind i problemer?
- Jeg er her for at vikle dig ud. - Snegle foretrækker at spise med selskab.
- Hvis bare det selskab var Will Graham. - Er Will Graham stadig i live?
- Will var en dårlig erstatning for terapi. - Hvad har du gjort, Hannibal?
Abigail?
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre... Jeg gjorde bare, hvad han sagde.
Hvor er han?
Det var meningen du skulle gå.
Vi kunne ikke gå uden dig.
Tiden reparerede den kop jeg smadrede.
Stedet var lavet til Abigail og din verden.
Forstår du?
Stedet var lavet til os alle... Sammen.
Jeg ville overraske dig.
Og dig...
Du ville overraske mig.
Jeg vil lade dig kende mig.
Se mig. Jeg gav dig en sjælden gave.
- Men du ville ikke have den. - Ville jeg ikke?
- Du ville nægte mig mit liv. - Nej...
Ikke dit liv.
Min frihed så... Den ville du tage fra mig.
Begrænse mig til en celle.
Tror du, at du kunne ændre mig, på samme måde jeg ændrede dig?
Det har jeg allerede.
Skæbnen og omstændigheder, har sendt os tilbage til det øjeblik -
- hvor koppen knuses.
Jeg tilgiver dig, Will.
Tilgiver du mig?
Gør det ikke.
Nej. Nej.
Du kan få det hele til at forsvinde. Læg dit hoved tilbage.
Luk dine øjne.
Gå ind i den stille strøm.
Hvordan har du det?
Tørstig.
Der er en, der er meget spændt på at møde dig.
De sagde han vidste, hvordan han skulle skære mig. De sagde det var kirurgisk.
Han ville have os til at leve.
- Han efterlod os til at dø. - Men det gjorde vi ikke.
Han skulle have haft mig med. Vi skulle alle tage afsted sammen.
Han havde et sted til os.
- Abigail... - Hvorfor løj du for ham?
At den forkerte ting, var det rigtige at gøre...
Var for grim en tanke.
Han gav dig chancen for at tage alt tilbage og du blev bare liggende.
Ingen behøvede at dø.
Det er svært at forstå, hvad der ville være sket, -
- hvad der kunne være sket, og i en anden verden skete.
Jeg har det svært nok med, at håndtere denne verden.
Jeg håber, nogle af de andre verdener er... Nemmere for mig.
Alt der kan ske, vil ske.
Det skal slutte godt, og det skal slutte dårligt.
Det skal slutte på alle måder det kan.
Dette er måden, det sluttede for os.
Vi har ingen slutning.
Han har ikke givet os en endnu.
Han vil have os til at finde ham.
Efter alt han har gjort, vil du stadig tage til ham?
Hvis alting der kan ske, sker, Så kan du aldrig rigtigt gøre det forkerte.
Du gør bare, hvad der er meningen du skal.
Når vi forlader dette liv, vil jeg altid have dette sted.
- I dit "Hukommelsesslot"? - Mit slot er enormt.
Lobbyen er Norman Kapellet i Palermo, -
- stærk, smuk, og tidløs, med en enkel påmindelse om dødelighed, -
Et kranie udskåret i gulvet.
Selv i en oplyst verden, kommer vi her for at føle os tættere på Gud.
Føler du dig tættere på Gud?
Det er ikke Gud, jeg kom her for at finde.
Tror du på Gud?
Hvad jeg tror på, er tættere på science fiction, end noget i Biblen.
Vi ved det alle, men ingen siger nogensinde at G-streg-D, -
- ikke vil røre en finger for nogens bøn.
Gud kan ikke redde nogen af os, fordi det er uelegant.
Elegance er vigtigere end lidelse.
Det er hans design.
Snakker du om Gud eller Hannibal?
Hannibal er ikke Gud.
Han ville have det sjovt som gud.
At trodse gud, det er hans opfattelse af at have det sjovt.
Intet ville fryde Hannibal mere end at se dette tag kollapse.
Midt i gudstjeneste, fyldte rækker, syngende kor...
Han ville elske det.
Og han tror Gud, også ville.
Er det ham?
Per favore, signore. Proibito qui. La cappella chiusa.
LaManna, non lasciarlo uscire. Voglio parlare con Lui.
- Hvad sagde han? - Han sagde, han vil snakke med dig.
Signor Graham...
Overkommissær Rinaldo Pazzi. Questura di Firenze.
- Du er langt fra Firenze. - Du er langt fra Baltimore.
Jeg læste alt, jeg kunne finde om FBI profilering.
Jeg læste alt om din fængsling.
Læs videre. Jeg blev frifundet.
Du kommer til Palermo, -
Og hurtigt... Meget snart... Bliver et lig fundet.
Præsten ved Normann Kapellet sagde du har brugt en del tid der.
- Jeg har bedt. - Der er nogen trøst i at bede.
Det efterlader dig med følelsen af at man ikke er alene.
Signore... Vieni con me.
Ciao.
Er Will Graham her på grund af liget i kappellet, eller er liget her -
- på grund af Will Graham?
- Hvad laver du her? - Jeg er som dig.
Jeg gør, hvad du gør.
Vi deler fantasiens gave.
Jeg har arrene af en mand, der greb sin gave ved klingen.
Du tog fat i den forkerte ende.
De øjeblikke, hvor forbindelsen skabes, -
- er min største fornøjelse.
- At vide. - At vide.
Ikke føle, ikke tro.
Du ved, hvem der dræbte den mand, og efterlod ham i kapellet.
Ved du det ikke?
Jeg mødte ham for tyve år siden.
Il Mostro, Florensmonstret.
Han arrangerede ofrene som et smukt maleri.
Il Mostro skabte billeder, som forblev i mit hoved.
For tyve år siden, dvælede jeg ved et par fundet dræbte -
- bag i en varevogn i Impruneta.
Ligene var omkranset med blomster...
- Som en Botticelli. - Præcis som en Botticelli.
Hans billede Primavere hænger stadig i Uffizi galleriet i Firenze, -
- fuldstændig som for tyve år siden. Den kransede nymfe til højre, -
- blomsterne der strømmer fra hendes mund passer.
- Passer... - Ufizzi galleriet, -
- er hvor du mødte Il Mostro.
Det er der, jeg mødte...
Denne mand.
Florensmonstret.
Succes kommer som resultat af inspiration.
Åbenbaring er udviklingen af et billede, -
- først sløret, og så bliver klart.
At finde Il Mostros inspiration var en triumf.
Jeg gik til Ufizzi og stod foran den originale Primavera dag efter dag.
Og de fleste dage, så jeg en ung litauisk mand, -
- lige så betaget af Botticellien som jeg var, -
- så betaget som jeg forestillede mig Il Mostro ville være.
Og hver dag jeg så ham...
- genskabte han Primavera med blyant, -
- som han gjorde med kød.
Jeg vidste det.
Det var det bedste øjeblik i mit liv, et øjeblik af åbenbarelse, -
- som gjorde mig berømt, og så ødelagde mig.
Af hastværk, og ambitioner, ødelagde Questura næsten -
- den unge mands hjem i forsøget på at finde beviser.
- Han efterlader ikke beviser. - Nej, han gør ikke.
- Han spiser det. - En anden mand... Ikke en uskyldig mand -
- men uskyldig i disse forbrydelser... Var en drømme mistænkt.
Han blev ikke dømt på andet bevis end hans personlighed.
Beskyldninger har det med ikke at holde på Hannibal Lecter.
De har en vane med at holde på dig.
Jeg flækkede hver en knogle -
- brækkede dem, dynamisk.
Gjorde dig formbar.
Jeg flænsede dig, -
- bøjede dig, snoede dig -
- og klippede dig -
- hoved, hænder, arme og ben.
En planteskulptur.
Dette er mit design.
Et kærlighedsbrev, skrevet på en ødelagt mand.
Will...
Jeg føler mig tættere på Hannibal her.
Kun Gud ved, hvor jeg ville være uden ham.
Han efterlod os sit knuste hjerte.
- Hvordan vidste han, vi var her? - Det gjorde han heller ikke.
Men han vidste, vi ville komme.
Han savner os.
Hannibal følger flere tankerækker af gangen -
- uden forvirring af nogen... Og en af disse tankerækker, -
- er altid til hans egen forlystelse. - Han leger med os.
Altid.
Vil du stadig tage med ham?
Ja.
Han gav dig tilbage til mig, og så tog han dig væk.
Det er Lucy og bolden. Han bliver ved med at trække dig væk.
Hvad, hvis ingen døde? Hvad, hvis...
Hvad hvis vi alle gik sammen? Som det var meningen vi skulle, -
- efter han serverede lammet.
Hvor ville vi være gået hen?
I en anden verden?
I en anden verden.
Han sagde, han lavede et sted til os.
Der var lavet et sted til dig, Abigail, -
- i denne verden.
Det var det eneste sted, jeg kunne lave til dig.
Beder du?
Hannibal beder ikke. Men han tror på Gud...
- Dybt. - Jeg spurgte ikke Hannibal Lecter.
Jeg tror, mine bønner ville føles begrænset -
- af helgene og apostlene, og...
Jesus Pantocrator.
Hvordan føles dine bønner?
Jeg håber, mine bønner undslap, -
- fløj til den åbne himmel og gud.
Beder du om at fange ham?
Du burde bede om, at han ikke fanger dig.
Jeg ledte ikke Questera for ingenting.
Du kunne ikke fange ham som barn, hvorfor tror du, at du kan fange ham nu.
- Dig. - Hvorfor tror du, jeg vil fange ham?
Signor Graham...
Hvis du var tilfreds, -
- ville jeg foreslå, at lade Il Mostro gå.
- Det kan jeg ikke mere, end du kan. - Han vil dræbe dig, ved du nok.
- Jeg har normalt ret i disse ting. - Han lod dig kende ham.
Han sendte dig sit hjerte.
Hvor er han forsvundet hen nu?
Han er ikke forsvundet.
Han er her stadig.
Hannibal!
Signor Graham?
Du burde ikke være her alene.
Jeg er ikke alene. Jeg er her med dig.
Du ved ikke, hvis side jeg er på.
Hvad vil du gøre, når du finder ham, din Il Mostro.
Det undrer jeg mig selv om.
Du og jeg bærer de døde med os, Signor Graham.
Vi behøver begge læsse af.
Hvorfor bærer du ikke dine døde tilbage til kapellet, -
- før du selv er iblandt dem.
Du er allerede død, ikke?
Buonanotte, commendatore.
Hannibal...
Jeg tilgiver dig.
Tekstet af NG Serier www.nxtgn.org